Alt og alle var væk.
Døde.
Det var den måned, jeres far døde.
- Det gør mig ondt. - Også mig, prinsesse.
Knægt, spil en munter melodi.
Jeg ved godt, jeg er lidt styg, men vil I danse?
Det ville være mig en ære, Gus.
Jeg hverken stoler eller tror på hende, uanset hvad Muir siger.
Jeg har det mærkeligt på grænsen til det besynderlige.
- Hvornår er det sket? - Det kilder overalt. Det er skønt.
Skæppeskønt.
- Hvordan går det med din gigt? - Gigt? Jamen ...
- Det går lidt bedre. - Også med min hoste.
Det er hende, der står bag.
- Hvor meget har du fået at drikke? - Det er svampene.
Nu søsætter jeg en kævle.
Drikker du os stadig ud af huset, jæger?
Skal vi ikke slå en streg over fortiden?
Ikke endnu, kvajpande.
Kram.
Hvad får du ud af det?
- Hvad snakker du om? - Pigen.
Er det virkelig kun guldet?
Det ved jeg ikke, Beith. Jeg burde være forduftet for længst.
Muir siger, hendes skæbne er beseglet.
Spørgsmålet er bare, jæger, hvorledes.
Op med dig.
Fader, hvad var det?
Jeg ved det godt, min dreng. Det er ham.
Næ nej, jæger. lngen har set den før.
Den hvide hjort bukker for prinsessen, fader.
Han velsigner hende.
- Hvad snakker du om? - Du har øjne, men ser intet.
Dig, der har været længst sammen med hende.
Hun er selve livet.
Hun helbreder jorden.
Det er hende, der kan.
Kan I ikke mærke det? Er jeres skavanker ikke forsvundet?
Guld eller ej, jeg følger hende overalt.
- Jeg med. - Ja.
- Bagholdsangreb! - Sigt lavt!
Coll, Duir, I ordner ham.
Gus, følg med hende.
- Kom. - Bare rolig.
Dig først.
Ja, ja.
Den vej. Løb!
Nej, det er mig, William!
Din kampgejst imponerer mig.
- Det gjorde din hustrus også. - Hvad ved du om min hustru?
Jeg kan huske dem alle.
Især -
- dem med kampgejst.
Hun skreg dit navn -
- men du var der ikke.
Nu kan du trygle hende om tilgivelse hinsides.
Søster -
- helbred mig.
Tilgiv mig, broder.
Jeg kan mærke...
Pil!
Gus.
Gus, træk vejret.
Jeg forlader jer ikke.
Engang var vi stolte.
Nu rapser og bæller vi -
- og drømmer om dengang vi ikke gjorde det.
Alle mand her ville dø for at få lov til at blive den mand igen.
Derfor følger vi jer, prinsesse. I livet såvel som i døden.
Vi skal genvinde vores stolthed.
Ved Gus' sjæl det sværger jeg.
Mørk er stjernen månen går ned
natten stilner og nattergalen med
sig det til hestene giv trommen smæk
borte er herren solen er væk
mørk er havet og himlen med
hvalerne stilner bølgen går ned
sig det til marsken giv trommen smæk
borte er herren solen er væk
mørkt til lyst og lyst til mørkt
tre hvide vogne tre kærrer er kørt
det der samler varer ikke altid ved
borte tog broder
og hjertet med
Undskyld, at jeg lod dig i stikken.
Det gjorde du ikke.
Havde jeg vidst, du var i live, var jeg kommet efter dig.
Vi var børn, William.
Nu er du her.
Her.
Hun har ikke ændret sig.
Hun har stadig lyset i sig.
Du må kunne se det.
Ellers må du være blind.
Jeg har tænkt på hende hver dag siden hun forsvandt.
Jeg kan knap tro at jeg har fundet hende.
Du burde fortælle hende hvad du føler.
- Det ville være godt for hende. - Nej.
Jeg ville ikke vide hvordan.
Hvis man ikke indrømmer sådan noget,
fortryder man det resten af livet,
og det er meget værre.
William.
Det er, som om intet har forandret sig her.
Verden forekommer mig smuk igen.
Det bliver den også, når du bliver dronning.
Alle i kongeriget hader Ravenna af et godt hjerte.
Jeg hadede hende også engang.
Nu føler jeg kun sorg.
Når folk finder ud af, at du lever, rejser de sig i dit navn.
Der skal mere end et navn til.
Du er din faders datter. Den retmæssige arving.
Havde jeg valget, ville jeg tage dig med langt væk.
Passe på dig.
Men jeg er forpligtet, og det er du også.
Hvordan skal jeg inspirere og lede folk?
Sådan som du ledte mig, da vi var børn.
Jeg fulgte dig overalt.
Jeg kom rendende, når du kaldte.
Jeg ville have gjort alt for dig.
- Sådan mindes jeg det ikke. - Ikke?
Nej.
Vi sloges altid. Og skændtes.
- Kan du huske det der trick? - Hvad for et trick?
Ser du, mit barn -
- kærligheden er altid svigefuld.
Vågn op.
Det fagreste blod fuldender den.
Og kun det fagreste blod -
- kan ophæve den.
Du var den eneste -
- der kunne ophæve forhekselsen og knuse mig.
Og den eneste -
- der er ren nok -
- til at redde mig.
Du aner ikke, hvor heldig du er -
- aldrig at skulle opleve at ældes.
Nej!
Nej.
Nej...
Du må ikke. Se på mig.
Så gør dog noget. I er dværge, I kan helbrede.
Red hende!
Nej. Det kan ikke passe.
Jeg bønfalder dig.
Nej.
Hvad gør vi, Beith?
Det, vi lovede.
Her ligger du så.
Klædt på til at vågne og plage mig, ikke?
Du fortjente bedre.
Jeg havde engang en hustru, prinsesse.
Sara hed hun.
Da jeg vendte hjem fra krig, var det med dødens stank og vreden over de tabte.
Jeg var ikke værd at redde, men det gjorde hun alligevel.
Jeg elskede hende højt. Over alt i verden.
Jeg lod hende af syne, og så var hun borte.
Så blev jeg mig selv igen. Den, jeg aldrig har brudt mig om.
Ikke før dig.
Du minder mig om hende.
Hendes hjerte, hendes gejst.
Men nu er du også borte.
I fortjente begge to bedre, og jeg er ked af, at jeg svigtede jer.
Undskyld.
Nu bliver du dronning i himlen.
Side om side med englene.
Hun døde for os. For vores sag.
Vi kan ikke skjule os herinde og se til, mens landet dør med hende.
Din sorg slører din dømmekraft.
Min sorg giver mig klarsyn, fader.
Det er min pligt at beskytte dem, der søger min hjælp.
Jeg vil forsvare dem til sidste blodsdråbe.
Men jeg går ikke uden for murene.
Forhekselsen er ophævet.
- Døden har vist jer nåde. - Døden viser ingen nåde.
Vi må ride som tordnende bølger under min fars lasede krigsflag.
- I skal hvile jer. - Vi har hvilet længe nok.
Frost til ild og ild til frost.
Jern kan smelte.
Men det vrider sig.
I alle disse år har jeg kun kendt til mørke.
Men aldrig har jeg set skarpere lys, end da mine øjne nys åbnede sig.
Det lys brænder i jer alle.
De gløder skal blive til flammer.
Jern til sværd.
Jeg bliver jeres våben.
Smedet ved den heftige ild, jeg ved brænder i jeres hjerte.
Jeg har nemlig set det, hun ser.
Jeg ved, hvad hun ved.
Jeg kan dræbe hende.
Og jeg vil hellere dø i dag -
- end leve én dag til i denne død.
Hvem rider med mig? Hvem vil være min broder?
Farvel, prinsesse.
- Hvor er de? - De står på klinterne i hobetal.
Det siges, at kongens flag vajer igen.
Så lad dem komme. Lad dem knuse hjerneskallen mod disse stenmure.
Og giv mig mit bytte.
Herre, tidevandet er blot et par timer væk. Vi kan ikke nå at indtage slottet.
- Er der ingen anden indgang? - Jo.
- Hej-ho, på arbejd' ud vi gå. - Hvis han fløjter, pander jeg ham en.
Vi blev lovet guld, og hvad fik vi?
Bæ. Hvor lavt er dværgeracen sunket?
- Det ligner en af mine. - Hold den.
Portbygningen er 50 meter til højre, og der står en hel hær.
- Seks dværge mod en hær. - De odds kan jeg godt lide.
Vi må ride nu. Faldgitteret bliver åbnet.
Du er nok vendt tilbage fra de døde og ægger masserne til oprør.
Ringbrynje klæder dig.
Af sted!
Vi bevæger os i samlet flok.
Dig først.
Af sted.
Undskyld.
- Nå? - De er på stranden.
Fyr!
Tag sigte. Fyr!
Fyr!
Kom så!
De trænger ind!
- Kom, drenge. - Kom i sving.
- Træk! - Nion, træk til!
Quert.
- Det er en massakre. - Gort, op på rebet.
- Vi må vende om. - Nej! Jeg har givet dem mit ord.
Kom nu!
Nu giver hun sig.
I klarede den, drenge.
Til angreb!
Formation!
William!
Kom og hævn din far -
- der var for svag til at løfte sit sværd.
Se så.
Se dem dø.
Hvordan er det at vide, at du førte dem i døden?
Vi er slet ikke så forskellige, du og jeg.
Jeg er alt det, du ikke er.
Du kan ikke besejre mig.
Jeg har levet for mange liv.
Hærget hele kongeriger.
Jeg har kræfter, du ikke kan begribe.
Jeg helmer aldrig.
Aldrig.
Jeg skal give denne elendige verden den dronning -
- den fortjener.
Det fagreste blod fuldender den.
Og kun det fagreste blod kan ophæve den.
Du får ikke mit hjerte.
I alt det gode og retskafnes navn -
- kroner jeg dig til dronning.
- Dronningen længe leve! - Dronningen længe leve!
Dronningen længe leve!
Tekster: Helle Schou Kristiansen Dansk Video Tekst
Tekstet af Titra Scandinavia
Danish